Brun pigghaj
Brun pigghaj Status i världen: Sårbar[1] | |
![]() Teckning av R. Mintern | |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Överklass | Broskfiskar Chondrichthyes |
Underklass | Hajar och rockor Elasmobranchii |
Överordning | Hajar Selachii |
Ordning | Pigghajartade hajar Squaliformes |
Familj | Pigghajar Squalidae |
Släkte | Centrophorus |
Art | Brun pigghaj C. squamosus |
Vetenskapligt namn | |
§ Centrophorus squamosus | |
Auktor | Bonnaterre, 1788[2] |
Utbredning | |
![]() Den bruna pigghajens utbredning (blått) | |
Synonymer | |
Squalus squamosus Bonnaterre, 1788[2] | |
![]() | |
Hitta fler artiklar om djur med |
Brun pigghaj (Centrophorus squamosus) är en haj som tillhör familjen pigghajar.
Utseende
[redigera | redigera wikitext]Den bruna pigghajen är enfärgat grå, gråbrun eller rödbrun med mörka fenor och grov hud med flera hudtänder.[3] Buken är något ljusare. Ögonen är stora med grön reflex. Tänderna är smala med enkla spetsar, små i den undre käken, stora i den övre.[4] Den har två ryggfenor, varje med en kraftig tagg främst.[5] Den är lik sin släkting pigghajen, men har kortare bröstfenor och större ögon.[6] Största rapporterade längd är 164 cm;[7] den anses som fullvuxen vid en längd av 100 cm för hanen, 110 cm för honan.[3]
Vanor
[redigera | redigera wikitext]Arten är framför allt en djuphavsart som vanligtvis lever på kontinentalsockelns sluttningar mellan 200 och 2 400 m. Den kan gå högre upp, men i Nordatlanten går den sällan högre upp än 1 000 m.[3] Hajen vistas framför allt vid bottnen, även om den också kan leva pelagiskt. Den livnär sig på stimfiskar som bland annat sill och torsk,[5] men tar också bläckfisk[7]. Högsta ålder uppskattas till omkring 70 år.[1]
Fortplantning
[redigera | redigera wikitext]Arten är levandefödare som blir könsmogen vid omkring 10 år för hanarna, 12 år för honorna.[5] Honan föder mellan 5 och 8 ungar med en längd på 35 till 40 cm.[3]
Utbredning
[redigera | redigera wikitext]Den bruna pigghajen finns i östra Atlanten från södra Island[3] över Färöarna, västra Brittiska öarna, Madeira, Azorerna och Centralafrika till Sydafrika,[7] i västra Indiska oceanen från Sydafrika till Aldabraatollen och i västra Stilla havet från Japan och Filippinerna till sydöstra Australien och Nya Zeeland.[7]
Ekonomiskt utnyttjande
[redigera | redigera wikitext]Arten är föremål för ett betydande fiske med långrev och trål, framför allt i Europa, även om mindre fångster även tas i australiska vatten och i Oceanien.[1] På grund av dess utvecklingsbiologi med en långsam utveckling har den minskat kraftigt i delar av sitt utbredningsområde (framför allt nordatlanten), och IUCN har därför klassificerat den som sårbar ("VU"), med underklassificeringen "A2bd+3bd+4bd".[1]
Referenser
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c d] White, W.T. 2003. Centrophorus squamosus IUCN 2010 IUCN Red List of Threatened Species. Läst 2010-09-14.
- ^ [a b] ”Centrophorus squamosus (Bonnaterre, 1788)” (på engelska). ITIS. http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=160635. Läst 14 september 2010.
- ^ [a b c d e] Compagno, Leonard; Dando, Marc; Fowler, Sarah (2005) (på engelska). Sharks of the World. Princeton, USA: Princeton University Press. sid. 86-87. ISBN 978-0-691-12071-3
- ^ Morvan Barnes (2008). ”Leafscraper shark Centrophorus squamosus” (på engelska). The Marine Biological Association of the UK. http://www.marlin.ac.uk/speciesinformation.php?speciesID=2914. Läst 14 september 2010.
- ^ [a b c] Muus, Bent J; Nielsen, Jørgen G; Svedberg, Ulf (1999). Havsfisk och fiske i Nordvästeuropa. Stockholm: Prisma. sid. 54. ISBN 91-518-3505-3
- ^ Curry-Lindahl, Kai (1985). Våra fiskar : havs- och sötvattensfiskar i Norden och övriga Europa. Stockholm: Norstedts. sid. 132, 323. ISBN 91-1-844202-1
- ^ [a b c d] Carpenter, Kent E. (20 april 2010). ”Centrophorus squamosus (Bonnaterre, 1788) Leafscale gulper shark” (på engelska). Fishbase. http://fishbase.se/summary/SpeciesSummary.php?id=653. Läst 14 september 2010.